Пам’ять – нескінченна книга, в якій записано все: і життя людини, і життя країни. Там багато сторінок вписано кривавими і чорними кольорами.
Кожен із нас переосмислює нашу історію, трагічні її сторінки, які примушують стискатися людські серця. Одна з найстрашніших таких сторінок – Голодомор , який призвів до небачених безневинних жертв.
Кажуть, що минуле не належить нікому. Воно – надбання нинішніх і майбутніх поколінь, бо саме їм належить винести з нього всі найсерйозніші уроки, щоб подібні людські трагедії не повторилися. Ніде і ніколи!
Пам’яті мільйонів українських селян, які загинули мученицькою смертю від голоду, заподіяного сталінським тоталітаризмом у 1932-1933 роках.
21 листопада Петриківська центральна бібліотека та Петриківська бібліотека для дітей долучилися до відзначення 85-ї річниці Голодомору 1932-33 років.
Пам’яті українських сіл і хуторів, які щезли з лиця землі після найбільшої трагедії XX століття, присвячувалися історична година «Жива Вкраїна плакала, стогнала» та година скорботи «Свіча милосердя», які були проведені дпя учнів 9-а класу ( класний керівник Патинка Наталія Антонівна) та для учнів 8-а класу (класний керівник Франчук І.Д.).
Було оформлено книжково-ілюстративну виставку «Свіча милосердя». На ці зустрічі було запрошено Аннусову Віру Андріївну співкоординаторку програми «Голодомор, Родинні історії» Українського науково-дослідного освітнього центру вивчення Голодомору (HREC in Ukraine),яка на прикладі власних досліджень, спогадів свідків тієї страшної трагедії пояснювала присутнім, що голод – це не тільки смерть, а й духовна руїна, знищення здорової народної моралі, втрата ідеалів, занепад української культури, рідної мови, традицій. Пекло, створене в Україні на початку 30- х років XX століття, не можна ні з чим порівняти ні у вітчизняній, ні у світовій історії. Дітей зацікавила мультимедійна презентація «Крайок, де жили мої діди і прадіди».
![](/_nw/4/s94908496.jpg)
![](/_nw/4/84646191.jpg)
![](/_nw/4/97591339.jpg)
|